PROGRAMACIÓ

=toc=

=** 1. Introducció **=

En l’article 27 de la Constitució de 1978, explicita clarament que tots tenen dret a l’educació bàsica, obligatòria i gratuïta, així com també, el professorat té el deure d’intervindre en el control i gestió dels centres segons la normativa lleial. Actualment la llei d’educació que està en vigor per al curs de tercer d’ESO i primer és la LOE, LLei Orgànica d’Educació, aprovada el 3 de maig de 2006. La nostra programació, que es concreta en la pràctica docent en 15 unitats didàctiques, és de l’assignatura de Valencià: llengua i literatura. Va dirigida als alumnes de 3r d’ESO i ha estat elaborada a partir del decret 112 / 2007, de 20 de juliol que recull el nou currículum d’ Educació Secundària Obligatòria per al País Valencià, així com també treballem a partir de l’article 6 del Reial Decret 1631/2006, de 29 de desembre, pel qual s’establixen les ensenyances mínimes corresponents a l’Educació Secundària Obligatòria. El currículum de l’àrea de valencià que plantegen les disposicions oficials de la Conselleria d’Educació de la Generalitat valenciana no es basa en l’ensenyament de la llengua com un procés simplement lingüístic sinó com un procés comunicatiu en el qual hem d’adquirir unes habilitats,unes actituds i unes competències mínimes per poder desenvolupar-nos com a persones en el futur. No sols han d’aprendre a llegir i escriure sinó també a interpretar, ser capaç de crear els propis criteris, adaptar-se a la situació comunicativa... Aprendre una llengua no és únicament apropiar-se d’un sistema de signes, sinó també dels significats culturals que aquests signes transmeten. Així que l’objectiu de la nostra programació de valencià és la formació de parlants competents en la llengua catalana i l’adquisició i el desenvolupament de la competència per llegir i interpretar textos literaris. Una finalitat bàsica d’aquesta programació és aconseguir que l’alumnat assolesca les quatre habilitats lingüístiques en català, que puguen interioritzar la llengua catalana de manera que la utilitzen per a comunicar-se amb la resta de companys i companyes i el professorat d’una manera natural, sense que això siga motiu de conflicte sinó tot el contrari. Es treballarà a partir de la idea que la llengua no ha de ser motiu d’enfrontament sinó d’unió. Per a l’elaboració de la nostra programació hem adequat els objectius generals de l’àrea de llengua en l’Educació Secundària i els de segon cicle, els continguts d’etapa i els específics de tercer d’ESO, així com també, els criteris d’avaluació de l’àrea i els específics de tercer d’ESO; i per descomptat, l’alumnat amb necessitats educatives especials. La Programació didàctica presenta quinze unitats i es plantegen des d’una perspectiva textual. Cada tema tracta un tipus de text. Encara que no sempre diferent, de vegades hem hagut de treballar el mateix en dues unitats per poder aprofundir una mica. Hem intentat que concorde la tipologia textual amb els textos que estudiem en la part de literatura.Totes les unitats porten com a títol el verb “Digues, digues...” i un personatge relacionat amb el tipus de text, bé de caràcter universal o català. Les quinze unitats es desenvolupen al llarg d’un curs escolar, nou mesos, així que es repartiran entre els tres trimestres i s’estudiaran cinc temes cada tres mesos.

=** 2. Contextualització **=

La programació va adreçada a un alumnat de 3r d’ESO el qual estudia en un institut de la Ribera Baixa. Es tracta d’una població on no hi trobem un gran nombre d’immigrants i els que hi són s’han adaptat ràpidament. El nivell socio-econòmic és bastant elevat perquè hi ha una gran indústria que aporta molts beneficis als ciutadans. Consta de dos edificis en els quals un és per al primer cicle d’ESO i un altre, per al segon cicle i batxillerat. També compta amb un gimnàs, un auditori i un menjador. Assistixen 368 xiquets i xiquetes. La nostra classe consta de 24 alumnes amb gaires dificultats, dos dels quals són immigrants però hi resideixen des de tercer de primària i no tenen cap dificultat amb la llengua ni amb el nivell cultural. La resta també té un nivell bastant acceptable. Així i tot, hem de tenir en compte que parlem de xiquets i xiquetes de 14 i 15 anys que estan vivint l’adolescència. Un etapa molt dura en la qual estan formant-se com a persones. Estan patint un gran canvi en la seua vida tant a nivell biològic (canvi corporal) com psíquic. Ells se senten com a adults però el context no els accepten així. És una època poc equilibrada. L’alumnat està distribuït per parelles de xic i xica i cada dues setmanes passen un lloc endavant i després, cap a la dreta. Així fomentem la interelació entre diferents sexes i hi ha igualtat en la ubicació respecte la pissarra i la finestra.